Syskonbandet
Medlemstidning för Kristna synskadades förening Syskonbandet
nr 5, 2015. Årgång 107.
Utkommer i punktskrift, svartskrift och på CD samt som e-post. 
Oktober 2015. Adress: Syskonbandet, Gotlandsgatan 46, 5 tr. 116 65 STOCKHOLM. 
Ansvarig utgivare: Anita Örum. Redaktör: Ronny Gilderskär.
Telefon, kansli och redaktion: 08-641 30 45, 641 30 95.
E-post: kansliet@syskonbandet.se eller redaktion@syskonbandet.se
Hemsida: www.syskonbandet.se Plusgiro 3 64 49-7 Bankgiro 342-9552
Från verksamhetsledaren
Medlemsporträtt
Medlemsnytt
Syskon emellan
Hälsningar från Nordiska konferensen
Finska föreningen fortsätter
Radioprogram med Syskonbandet
Besök på Sjöliden
Månadsträffar i Malmö
Temahelg – Kristen och synskadad
Ungdomsashram
Aktuellt från missionsländerna
Boktips
Julklappstips
Föreslå kandidater till styrelsen
Jag tänker inte sluta känna

Från verksamhetsledaren
Mynt och sedlar fyller insamlingsboxen, sångartister och underhållare ställer sig och levererar på Globens scen i stor gala utan att ta betalt för jobbet, politiker på minsta och på högsta ort samtalar för att finna bästa möjliga lösning för den plötsliga svåra situationen, kyrkor och vandrarhem öppnar dörrarna till sina lokaler på ett nytt sätt, människor skänker av sin tid i engagemang de inte gjort förut. Samtidigt som ögonen grumlas av tårar när jag hör om människors utlämnande lidanden så tåras ögonen i nästa stund av att jag blir rörd av människors handgripliga insats för att underlätta för de som efter att i desperation ha lämnat bokstavligen allt. 

”inget ont som inte har något gott med sig” är ett gammalt, möjligen alldeles slitet, talesätt som absolut kan motsättas och alls inte passar i vissa fall. Men passar det inte brutalt väl in på det som händer i vårt samhälle nu, som vi antingen kan uppleva som åskådare eller som aktörer? För visst tycks det som att många människors hjärtan värmts upp just nu när kylan av våld hos vissa grupperingar i världen blivit uppenbar för oss i de människor av kött, blod och drömmar som tagit sin tillflykt hit? Det är hoppfullt att kärleken vuxit upp och önskan att göra gott för sin främmande medmänniska gjort sig tydlig. 

Om du och jag också vill hjälpa, hur kan vi göra det? Vi kanske inte har pengar till övers som vi kan skänka. Vi kanske inte har rum i vårt hem som vi kan öppna upp för en främmad att bo i. Vi kanske inte har kroppens ork att finnas tillhands på ett tillfälligt boende. Då tror jag ändå det finns något som du och jag kan göra nämligen att be. Ingen av oss är begränsade så att vi inte kan be, ändå kan det vara det mest handgripliga. Det svåra med bönen kan vara att konkreta resultat inte sällan låter dröja på sig och ibland vet vi inte om bönerna alls hade någon inverkan. Men jag vågar med säkerhet påstå att bön, till skillnad från andra insatser, aldrig kan ge ett dåligt resultat. Kanske är det snarare så att våra böner för andra människors situationer, gärningar och hjärtan kan vara avgörande. Leda till goda resultat och växande kärlek. 
Tina Hanson
Medlemsporträtt
Hanne Bang, Stockholm
Hanne är född i Ågerup i Danmark inom ett blandäktenskap där mamman var katolik och pappan protestant. Pappan konverterade till katolicismen under hennes första levnadsår och själv har hon aldrig lämnat den katolska kyrkan men hon har reflekterat över varför hon har stannat inom den katolska kyrkan. 
– Det är min övertygelse att man blir född som en liten människa. Samtidigt är det att bli människa något man växer fram till genom hela sitt liv. Jag har själv erfarit att det att bli människa, att växa till mer och mer som människa, hänger ihop med att bli medmänniska berättar Hanne. 
När hon som barn och ung växte upp var hon mycket trosviss om att hon som katolik hade hittat den rätta vägen. Det var först under det andra Vatikankonciliet under åren 1962-65 som det gick upp för henne att de andra kristna samfunden också har del i den kristna sanningen. Hanne valde att bli katolsk nunna och gick i kloster 1962 hos Dominikansystrarna. Ursprungligen var det endast en kontemplativ orden där systrarna sällan lämnade klostret utan var mycket i bön och hade arbeten inom klostret. Hanne tillhör den apostoliska grenen där många har yrken som t.ex. lärare och psykologer. Hanne fick sin utbildning i Frankrike och var därefter några år i Belgien innan hon kom till Sverige där hon arbetade med religionsundervisning på stiftsnivå. Efter det läste hon på Stockholms universitet, institutionen för internationell pedagogik, och doktorerade 1990. Sedan väntade 2,5 år i Kanada och 5 år i USA innan hon återvände till Sverige och Göteborg och sedan till Stockholm igen.
När hon för 3,5 år sedan fick en så kraftig försämring av sin syn så att hon inte kunde läsa, skriva eller se på TV så stod paniken framför dörren. Men hennes tro har hjälpt henne mycket. En gammal bekant med frikyrkligt ursprung gjorde henne uppmärksam på SRF's och Syskonbandets existens och när folk frågar henne vad hon gör idag brukar hon lite skämtsamt svara att hon är synskadad på heltid. Hon försöker vara aktiv där hon är och dela med sig av sina erfarenheter som mest är positiva.
– Det görs ändå mycket för att människor med en synnedsättning, om de kan och vill, kan ha ett aktivt och meningsfullt liv avslutar Hanne.
Ronny Gilderskär
Medlemsnytt
Nya kristna synskadade medlemmar
Agneta Johansson, Kramfors
Hans Simonsson, Skara

Syskon emellan
Det blir bättre och bättre år från år
Stort tack till Tina och Ronny för ett oförglömligt Nordiskt möte år 2015. Wiks folkhögskola ligger vid Mälaren. Många deltagare passade på att ta simturer under de tre dagarna vi var samlade, cirka 100 deltagare. Parken med månghundraåriga träd ingav vila och avkoppling, men också tillfällen till spel och fysiska aktiviteter. En av lärarna på folkhögskolan gav oss en levande skildring av slottets historia där flera av våra deltagare fick medverka. Inga neddragna mungipor under den historielektionen!
Utflykten till Uppsala domkyrka och Linnés Hammarby blev ett oförglömligt minne. Guiden var iklädd Linnés dåtida klädsel och han berättade på ett humoristiskt sätt om spännande historiska händelser.
Vi ser fram emot Nordiska mötet om två år i Danmark.
Maud och Olle
Hej på er alla kära Syskonbandare!
För ett antal år sedan, så hade vi en artikel i Syskonbandet om Carl Olof Rosenius, grundaren av Evangeliska Fosterlandsstiftelsen (EFS). En känd psalm av honom är, Med Gud och hans vänskap. I artikeln framkom, att vi ju är vana vid tre verser, men om man som det hette, skall vara riktigt ”EFS:ig”, så skall det vara sju verser. Nu är det faktiskt så, att på Google, går det att hitta en version med 8 verser, och du som är intresserad av musikhistoria, kanske rent av är intresserad av just dessa åtta verserna. Jag var det i alla fall, så intresserad att jag lyckades hitta dem. Det framkommer att vi främst sjunger verserna 1, 2, och 8. Du som kan denna sången, kommer att upptäcka detta, fastän du kanske har sett psalmbokens version, där det blir vers 1, 2 och vers 3. 
Jag vill gärna bjuda dig in i EFS värld, genom att bifoga hela denna psalm med sina 8 verser. Och säger: 
Ha en god stund både med vår Herre, och denna oerhört fantastiska sång. Jag önskar dig Guds Frid!
Hälsar Lars Andersson med familj.
Med Gud och hans vänskap av Carl Olof Rosenius 
Originaltexten innehållande 8 verser. 

1. Med Gud och hans vänskap, hans Ande och ord, samt bröders gemenskap och nådenes bord, de osedda dagar, vi möter med tröst. Oss följer ju Herden, oss följer ju Herden, den trofaste Herden, vi känner hans röst.

2. I stormiga tider, bland töcken och grus, en skara dock skrider, mot himmelens ljus. Dess hopp och dess härlighet, världen ej ser. Men före går Herren, men före går Herren, men före går Herren, med segerns banér.

3. Den korsmärkta dräkten, med smädnamn jag tar, om ingen i släkten, det namnet än har, och följer med glädje, ni kämpar, med er, som tågar till ära, som tågar till ära, till ovansklig ära, vid korsets banér.

4. Den molnstod oss höljer, och leder vårt tåg, den klippa oss följer, med springkällans våg, är Kristus, hans kärlek och renande blod. Där lever vårt hjärta, där lever vårt hjärta, där fröjdas vårt hjärta, där livas vårt mod.

5. Får Satan mig sålla, och synd kräver död, jag likväl vill hålla, i yttersta nöd, den stora, den eviga sanningen ren: Att en dött för alla, att en dött för alla, att en dött för alla, och alla i en.

6. Att mitt i min smärta, för synder och brott, är dock i Guds hjärta, allt fredligt och gott, och jag är för Gud nu rättfärdig och ren, ty en är för alla, rättfärdig för alla, rättfärdig för alla, rättfärdig, ja en.

7. Se här är nu grunden, för lycka och frid, i hårdaste stunden, av kval och av strid. Om än jag försmäktar, till kropp och till själ, blott din får jag vara, blott din får jag vara, blott din får jag vara, o Gud, är allt väl.

8. O Jesus, bliv när oss, bliv när oss allt fort. Och sköt oss, och bär oss, som alltid du gjort. Ja, amen, din trohet skall bringa oss fram. Lov, pris, tack och ära, lov, pris, tack och ära, lov, pris, tack och ära, vår Gud och vårt Lamm!

Hälsningar från Nordiska konferensen
Tack till alla er som var på Nordiska konferensen och som har kommit in med synpunkter. Det är viktigt för oss att få veta hur man upplever våra aktiviteter så att vi hela tiden kan jobba på att göra det ännu bättre. Vi hade ju förmånen att få delta i en konsert med Ingemar Olsson och att få lyssna till och samtala med Lilian Gustafsson från kristna Ashramrörelsen. Båda två skickar här en hälsning till alla i Syskonbandet:

”Att vara turnerande artist är alltid spännande ... man vet aldrig vilken publik man möter och ingen konsert är den andra lik.
På Wiks folkhögskola den 15 augusti möttes jag av värme … och då menar jag inte bara vädret. Publiken var inte bara publik, utan deltagare. Vi gjorde musik tillsammans, sjöng, klappade och dansade tillsammans.
Och man lyssnade! Kan det vara så att den som är synskadad är extra bra på att lyssna? Jag tror nästan det! Och efteråt fortsatte dialogen, med samtal på både svenska, norska, danska och (lite) finska.
Så trots att jag gjorde en solokonsert, hade jag ändå bandet med … Syskonbandet!”
Ingemar Olsson

”Tack kära vänner för den fina gemenskapen på Vik! Det var fint att återse de vänner som jag träffat tidigare och så gott att få göra nya bekantskaper. 
Jag hade förmånen att få undervisa och dela med mig av egna erfarenheter som kristen. Livet har ibland varit tufft och jag har blivit beroende av Guds hjälp i svåra tider. Gensvaret jag fick av dem som lyssnade stärkte mig att gå vidare och fortsätta sprida det jag själv har fått ta emot av Guds omsorg. Tack för djupa samtal och uppmuntrande ord. Hoppas vi får träffas igen! Allt gott och Guds rika välsignelse önskar jag er alla!”
Lilian Gustafsson
Finska föreningen fortsätter
I förra numret av tidningen rapporterade vi om att den finska föreningen för kristna synskadade på sitt ordinarie årsmöte röstade för att föreningen skulle upphöra. På det därefter följande extra årsmötet uppnåddes inte trefjärdedelars majoritet för en nedläggning vilket innebär att föreningen fortsätter att existera. Vi gläds och vi ber för att detta ska bli en nytändning för våra syskon i öster.
Ronny Gilderskär

Radioprogram med Syskonbandet 
Syskonbandets radiogrupp är nu igång för fullt med att producera radioprogram! Programmen kommer till att börja med innehålla intervjuer med personer i Syskonbandet, sånger från vår skiva ”Se solen igen” kommer spelas och annat gott stoff kan förväntas. Det är på Sveriges kristna radio, på förmiddag och kväll som de kommer sändas en gång i veckan. Det går att lyssna på webben och FM 88,4 i Stockholm och Södertälje samt FM 91,6 i Kristianstad med omgivningar, så småningom i fler delar av landet. Än är det inte bestämt när programmen ska börja sändas men vår förhoppning är att det blir nu under senare delen av hösten. Så håll utkik i radion och på Syskonbandets hemsida och Facebook så att du inte missar starten! 
Tina Hanson
Besök på Sjöliden
Många inom vår förening känner till och har egna minnen från gården som Syskonbandet ägde på Värmdö, några mil utanför Stockholm som köptes i början av 1950-talet och såldes 1991. Lördagen den 19/9 anordnade Maud och Olle från Stockholmsgruppen en resa till Sjöliden i abonnerad buss och de bjöd även på mat och fika så det var gratis för alla att följa med! 
På bussresan ut så berättade Tina Hanson om vårt engagemang i de tre systerföreningarna i Kongo-Kinshasa, Tanzania och Etiopien. Under dagen togs det sedan upp en kollekt till vårt missionsarbete som uppgick till 5011 kronor. 
Vår hedersmedlem Rut Ekström hade dagen till ära flugit upp till Stockholm och berättade om hur det gick till på 50-talet när paret Viklund cyklade runt på sin tandemcykel till olika församlingar och samlade in pengar som blev grundplåten till att köpa Sjöliden. På vår hemsida finns en ljudupptagning där man kan höra Rut berätta. En nyhet för mig var att Sjöliden under en period innan Syskonbandet kom dit fungerade som en fångvårdsanstalt för kvinnor och att när Rut var där första gången satt det fortfarande galler för fönstren. 
Vad har det då blivit av Sjöliden idag? Det var Svenska kyrkan och Värmdö församling som köpte Sjöliden 1991 och man använder det som församlingsgård och pastorsexpedition. Vi blev varmt välkomnade av diakonen Jenny Holmberg som berättade om verksamheten på Sjöliden efter att Syskonbandet lämnade. Kapellet som byggdes 1981 finns kvar och där firas Gudstjänster och andakter. Det är en mycket levande och intensiv verksamhet som pågår på Sjöliden. Det är konfirmationsläger, bibelstudier, retreater, öppen förskola och olika aktiviteter för barn, bröllop, soppluncher med föredrag, samtalsgrupper och filmkvällar och mycket mer. Huvudbyggnaden är väl bevarad och har byggts ut och är nu ungefär dubbelt så stor. En fin lekplats för barnen har byggts på gräsplanen framför huvudbyggnaden och de olika husen som hör till gården används för olika verksamheter förutom några längor som tyvärr var i för dåligt skick och som har rivits. För mig personligen var det första gången jag var där och det var intressant att få besöka denna plats som jag hört så mycket om och som betytt mycket för Syskonbandet genom åren. Det är glädjande att se att Värmdö församling så väl har tagit hand om hela stället och att det är en levande verksamhet som får betyda mycket för många. Vi tackar även speciellt Maud och Olle för detta fina och generösa initiativ!
Ronny Gilderskär
Månadsträffar i Malmö
Syskonbandet och Frälsningsarmén i Malmö bjuder in till träffar för kristna synskadade i Skåne! 

Mackan Andersson, som är medlem i Syskonbandet och omsorgspastor i Frälsningsarmén, välkomnar och styr upp dessa träffar. Vi träffas i Caféet i Frälsningsarméns lokal som ligger nära stationen i Malmö och börjar med att äta kvällsmat tillsammans. Träffen kretsar kring gemenskapen och andakt. Planen är att mötas på detta sätt varje första torsdag i månaden kl 17-19, men ni som vill vara med regelbundet och träffas kan påverka tidpunkten och även plats i Skåne om annat visar sig passa bättre för gruppen. 

Nästa träff: Torsdagen den 5 november kl. 17-19. 
Pris: Billigt självkostnadspris för kvällsmaten. 
Kontakt: Ring eller maila Mackan för att meddela att du kommer eller om du vill veta mer, 070-656 15 30 e-post: Marcus.Andersson@fralsningsarmen.se. 

Temahelg – Kristen och synskadad
Den 13-15 november har vi temahelg med rubriken och frågan ”Hur är det att vara kristen och synskadad?”, med andra ord ett mycket centralt tema just för vår förening. Det blir bland annat samtal kring helgens temafråga, gemenskap kring goda måltider, andakter och workshop i kyrkohistoria. Helgen leds bland annat av Ann-Christie Folke, Mackan Andersson och Kerstin Adeström. Sista anmälningsdag har redan passerat men hör av dig om du är sugen på att komma med för det kan finnas platser kvar! 
Hälsar Tina Hanson
Ungdomsashram 
Den 26-28 februari 2016 bjuder vi tillsammans med den kristna Ashramrörelsen i Sverige in till en helg för ungdomar och unga-vuxna! Vi håller till på Ashrams egna gård, den mysiga Sörgården utanför Kil i Värmland. Ashram handlar om att strunta i vardagens bestyr med skolan, jobbet, eller sysslolösheten för någon dag och istället lyssna på bibelstudium, sjunga lovsång, be och prata om olika ämnen i smågrupper, äta och ha trevligt tillsammans med andra. I decembernumret av tidningen kommer mer information men bestäm dig gärna redan nu för att komma och hör av dig om du har frågor! 
Tina Hanson
Aktuellt från missionsländerna
Att Syskonbandet sedan länge har ett utbyte med motsvarande föreningar i Etiopien, Kongo-Kinshasa och Tanzania känner många i Syskonbandet till. I Tanzania stöttar vi dessutom ett projekt i Kibreli, Arusha. Kontakter med de olika länderna hålls löpande och vi håller oss uppdaterade om vad som händer och vilka behov som finns. Här följer nu del ett i en artikelserie där vi berättar om vad som händer i de olika länderna och föreningarna.

Kibreli-projektet i Tanzania
Syskonbandet stöttar sedan ett antal år ett projekt i Kibreli utanför Arusha i Tanzania som kallas för ”Kibreli Capacity Strengthening Project ” tillsammans med finska staten, Finlandssvenska pingstmissionen och ett antal kyrkor i Finland. Syftet med projektet är att stötta synskadade i Tanzania såväl praktiskt, andligt som med utbildning samt att arbeta för ett ökat oberoende och mot diskriminering av synskadade. Projektet har många olika delar. Syskonbandet kom in i projektet för att stötta produktionen av kristen litteratur på punktskrift vilket fortfarande pågår. Man har även brevkurser i bibelkunskap som skickas ut i punktskrift som sköts av en person på heltid som även svarar på frågor från läsarna. 

Syskonbandet får ta del av en utförlig rapport varje år om vad som har hänt i projektets olika delar. I den senaste rapporten berättas det om att analfabetism och fattigdom är utbredd bland de synskadade och att de sällan får stöd från sin familj eller anhöriga. Man håller årligen seminarier för synskadade på olika platser i landet. Där undervisar man i entreprenörskap i syfte att kunna starta någon egen rörelse för att kunna försörja sig, man undervisar om HIV/AIDS och grundläggande hygien och hälsa samt om vikten av utbildning. År 2014 hade man fem seminarier med sammanlagt 233 deltagare. Man har sett goda resultat och flera har startat egna små rörelser med t.ex. kyckling- och grisuppfödning, jordbruk och affärsverksamhet i liten skala. Man har även sett framsteg i familjeplanering och hälsa. Sammanlagt har man under 2014 nått ut till över 23000 personer. 

Under 2015 startar man fem klasser för vuxna synskadade som inte har gått i skolan tidigare. Varje klass har 20 elever och man kommer under två år att få lära sig läsa punktskrift och grundläggande livskunskap. 

Daisy Grönqvist som bor i Finland och har varit engagerad i projektet sedan långt tillbaka berättar att Finlandssvenska pingstmissionen är på besök i Tanzania minst en gång per år och de kommer alltid hem väldigt entusiastiska och imponerade över hur mycket man utför med de resurser de har. Det är verkligen en helhjärtad insats de gör och att sträcka ut en hjälpande hand ger helt nya öppningar för att sprida evangeliet.
Ronny Gilderskär

Boktips
För ett tag sedan var det en artikel om ”Roparna” och två boktips angående denna rörelse med i vår medlemstidning. De fanns då endast som punktskrift men nu har boken ”Roparna” av David Carlsson lästs in och finns att låna som talbok. Tips från Kjell-Åke Hult, Stockholm.
Julklappstips
Julen kanske känns lite avlägsen ännu men när nästa nummer av tidningen kommer ut, veckan innan julafton, är det bråda dagar och därför presenterar vi här tips på julklappar som skänker glädje och som samtidigt stödjer Syskonbandet. Gör slag i saken redan idag!

Syskonbandets CD ”Se solen igen”
Nu är det två år sedan vår omtyckta skiva kom ut och den fortsätter sprida glädje! Detta blir en gåva som berör i både text, musik och sitt vackra taktila fodral. Du köper den nu för endast 129 kr där varje krona går direkt till Syskonbandet. Du kan få den inslagen för 20 kr extra och skickad hem till dig eller direkt till den du vill ge bort den till. Porto tillkommer. Beställ direkt på syskonbandet.se eller genom att kontakta Syskonbandets kansli. 

Gåvogram
Ge ett vackert gåvogram till den som redan har allt den behöver! Du väljer själv ett belopp (minst 100 kr) och om det ska var en gåva till Syskonbandet eller till vår mission i Afrika. Vi skickar gåvogrammet till den adress du önskar. Kontakta Syskonbandets kansli för beställning. 

Ge Syskonbandet en julklapp
Skänk ett valfritt belopp till Syskonbandets verksamhet eller till vår mission. Använd det medföljande inbetalningskortet eller gör en insättning direkt på plusgiro 36449-7.

Ge bort en prenumeration på vår tidning
Ett års prenumeration på vår tidning i valfritt format (CD, punktskrift, tryckt eller på e-post) för 200 kr.

På vägen hem – diktsamling på CD av och med Sture Fjällström. 75 kr.

Glädjens skola – min kallelse och glädje. Kerstin Strindbergs berättelse om skolan i Tabora, Tanzania. 50 Kr. Inläst på CD eller svartskrift. Behållningen går till skolan i Tabora.

Vägen och viljan – Daisy Grönkvist. Inbunden (svartskrift). Om hennes år som missionär i Tanzania och med arbetet med litteratur för synskadade. 100 kr.

Föreslå kandidater till styrelsen
Nästa nummer av tidningen kommer ut precis innan jul och att föreslå kandidater till styrelsen kan man göra fram till den 15:e januari. Därför kommer redan nu en påminnelse om detta. Känner du till någon som du tror skulle tillföra vår förening något genom att ställa upp i styrelsevalet? Det kan vara antingen en synskadad eller en stödjande medlem. Kanske känner du till någon med en särskild kompetens som skulle kunna värvas som medlem?

Hör av dig till valberedningen som består av:

Pontus Nyman, sammankallande, tel 073-953 80 01 eller pontusn@hotmail.com.
Lena Johansson tel 070-306 38 26 eller Lena.johansson50@comhem.se.
Rut Ekström, 035-517 71 eller rut.i.ekstrom@telia.com.
Pontus Norshammar, ersättare, 070-308 18 27 eller pontus_norshammar@hotmail.com.
Jag tänker inte sluta känna 
Gästkrönika av Ulf Sundkvist.
Ibland kommer tårarna. Kan inte hålla tillbaka. Det bara rinner helt utan möjlighet att kontrollera. En del säger att det är åldern, andra bara ler förmildrande. Ibland önskar att jag att jag kunde skärpa mig och bara hålla igen, men det finns tillfällen då jag inte kan det. I onsdags hände det igen. Tyvärr befann jag mig på en blomsterhandel av alla ställen. Hade precis fått ett mejl om att flyktingfamiljen, som jag levt nära och kämpat för så länge, får stanna. Eftersom advokat Widner var upptagen i ett svårt brottsmål, undrade han om jag kunde förmedla den goda nyheten. Självklart. Glad, rörd och omtumlad åkte jag till Blomsterkiosken med den goda tanken att fixa en blågul bukett. Väl framme i kassan försöker jag göra min beställning. Det är då det händer. Jag börjar gråta. Får knappt fram ett ord. En vuxen karl som gråter i en blomsterhandel. Jag skäms. Önskar att jag kunde backat bandet och börjat om. Efter ett ögonblick har jag samlat mig så mycket att jag stammande kan förklara att det inte är något tråkigt som hänt utan tvärtom. Då får jag det allra varmaste leendet man kan tänka sig. Kvinnan bakom mig i kön tar till orda och ställer intresserat frågor. Tårarna för oss samman. Kanske inte bara tårarna utan också detta djupt mänskliga att vi med vår sårbarhet och vår glädje faktiskt delar livet med varandra, trots att bekantskapen är flyktig. Mötet varar inte länge, men det tränger hela vägen in i hjärtat. Kommer sedan till familjen med min blågula bukett och det goda budet. Ringer på klockan och möts av en otrolig tacksamhet. En av de yngsta fattar först. Vi får stanna! Vi får stanna! ropar hon och springer iväg. Av de fyra barnen är pojken äldst. Det är han som fått permanent uppehållstillstånd. Nu är det bara formalia, för de andra. I över tio år har familjen kämpat, men nu är det klart! Senare på kvällen ringer advokaten. Tillsammans har vi arbetat för familjens sak. Jag har bett, debatterat och involverat en hel församling, medan han har skrivit långa avhandlingar. Nu är det över. Lättnad och outsäglig glädje är bara förnamnet. Kontakten med våra känslor, med vår själ, är viktig. Går den kontakten förlorad riskerar vi reducera människor som tigger till tiggare och människor som flyr för sina liv till flyktingar. Ibland betydligt värre. Vi buntar ihop och gör grupper, sedan gör vi grupperna till volymer och slutligen volymerna till ett hot eller i värsta fall en fiende. Jag skulle vilja påstå att människan blir omänsklig just i det ögonblicket hon förlorar kontakten med sin själ och sina känslor. Och omvänt. Så länge vi gråter. Så länge vi kan känna något. Så länge empatin lever; så länge är vi människor. Därför tänker jag låta tårarna komma trots allt. Jag tänker inte sluta känna. Djupast sett handlar det om min tro. Den Gud jag tror på vet hur det är att blöda.
Ulf Sundkvist, pastor i Pingstkyrkan i Karlskrona. Är tidigare publicerad i tidningen Dagen.