Syskonbandet
Medlemstidning för Kristna synskadades förening Syskonbandet
nr 6, 2016. Årgång 108.
Utkommer i punktskrift, svartskrift och på CD samt som e-post. 
December 2016. Adress: Syskonbandet, Gotlandsgatan 46, 5 tr. 116 65 STOCKHOLM. 
Ansvarig utgivare: Anita Örum. Redaktör: Ronny Gilderskär.
Telefon, kansli och redaktion: 08-641 30 45, 641 30 95.
E-post: kansliet@syskonbandet.se eller redaktion@syskonbandet.se
Hemsida: www.syskonbandet.se Plusgiro 3 64 49-7 Bankgiro 342-9552
Från verksamhetsledaren
Medlemsnytt
Medlemsporträtt
Föreslå kandidater till styrelsen
Nytt år – medlemsavgift 2017
Det händer 2017
Bönehelg
Kristendomsskola
Psalmmaratonet fortsätter
Träffar i Stockholm
Önskesånger till ny sångbok
Andaktsbok
Syskon emellan
Osynlig utställning
Ny tid för Klarsyn
Nytt och fräscht i Mellansel
Julklappstips – i sista stund
Kluring
Apptips
Våra söndagsbarn
En operfekt jul

Från verksamhetsledaren
”Tidevarv komma, tidevarv försvinna…” kommer vi säkert sjunga många gånger nu i jul i psalmen Härlig är jorden. Och många tidevarv är det ju som gått sedan den stora händelsen ägde rum för cirka 2000 år sedan och som vi pyntar till fest för att fira ännu ett år.
Genom en snabbgenomgång av kyrkans historia sedan dess begynnelse till nu, som Mackan Andersson ledde oss i under vår helg på i Mellansel,  blev det tydligt för oss hur olika saker uppkommit och varit av betydelse i olika tider som vi som står så långt ifrån på tidslinjen alls inte kan förstå oss på. Varför det en viss tid i kyrkans begynnelse fanns tydliga bestämmelser inom kyrkan för hur långt skägg man som kristen skulle ha, och att man absolut inte ska vara renrakad, är för oss idag helt obegripligt och inget vi rättar oss efter men hade en relevans för sitt sammanhang för de som levde då. Min generation kan vara helt oförstående till och med för levnadsnormer som var självklara och hade relevans för bara någon generation sedan. Kanske, eller troligtvis om framtiden inte skiljer sig stort från tidevarven före, så är självklara ting för oss idag något som framtida generationer kan komma att skaka på huvudet åt. Samtidigt hör tiderna och generationerna ihop. Den ena tiden kommer ur den andra, den ena kyrkan ur den andra, och är på ett eller annat sätt länkade till varandra. Mackan lät oss efter kyrkohistoriska genomgången stå och se tillbaka på tidevarven vi är sprungna ur, och vi fick även se framåt och välsigna det som ska komma så som också tidigare generationer välsignat oss som lever idag.
När julen nu är här så sjunger vi sånger, äter Janssons frestelse och klär julgran så som det gjorts i generationer tillbaka. Vi läser samma bibeltexter om julens glädjebudskap som skrevs för många hundra år sedan och gläds åt samma stora händelse som inträffade på vår jord för ett par tusen år sedan, som herdarna i Betlehem fick uppleva med egna ögon och öron när änglaskaror sjöng och talade om vad som hänt och som stjärntydare från fjärran länder gick långväga för att uppmärksamma. Denna storslagna händelse som firats tidevarv efter tidevarv får nu också vi fira och firas i de tidevarv som ska komma.
God Jul! 
Tina Hanson
Medlemsnytt
Nya medlemmar
Therese Bäckström, Örnsköldsvik
Elisabeth Hemström, Härnösand
Gail Dressler, Vallentuna
Rune Gustavsson, Stockholm

Nya stödjande medlemmar
Maria Viklund, Linköping 
Henrik Viklund, Linköping 
Linnea Gustavsson, Stockholm 

Till fridens hem
Rolf Ring, Farsta. Oktober 2016.

Medlemsporträtt - Elin Forsgren 
Elin Forsgren är uppvuxen i Göteborg, är född med en synnedsättning och har varit med i Syskonbandet sedan barnsben. Hon var ofta på Sjölidens familjeläger på 80-talet, och även på äventyrligheter som fjällvandring med ungdomsgruppen och Ålandsresa som tonåring. Hon är idag 34 år, är utbildad SFI- och folkhögskollärare med en masterexamen i Mänskliga Rättigheter. Hon flyttade tidigare i år tillbaka till hemtrakten efter att ha studerat en period i Wien, och sedan bott och arbetat några år i Stockholm. 

- Jag är hemma i Göteborg igen, och trivs fint på mitt jobb här. Det är en liten skola, men vi växer åt alla håll i dagsläget. Vi får nya kurser och nya deltagare som kommer med massor av kunskaper och erfarenheter från sina hemländer. Kunskaper som berikar oss här i Sverige och som utvecklar både vår skola och samhället i stort.
Vad för skola är det du jobbar på, och i vilka ämnen undervisar du? 
- Jag är lärare, och arbetar med svenska för invandrare och på gymnasiekursen med samhällskunskap och historia på Folkhögskolan i Angered utanför Göteborg. Våra deltagare kommer från en mängd olika länder, Somalia, Sudan, Kongo, Syrien, Afghanistan, Eritrea… Vissa har kommit till Sverige som kvotflyktingar, och vissa har flytt, vandrat över kontinenten och anslutit sig till sina olycksbröder och systrar som kommit till Europa i båtar över medelhavet. Det är fruktansvärt vilka upplevelser som dessa människor tvingas utsätta sig för, enbart för att få leva i fred och trygghet. Sådant som vi tar för givet i Sverige. 

Elin har ett stort engagemang för svårt drabbade människor i och från andra länder. Bland annat var hon med på Syskonbandets resa till Etiopien då man besökte vår systerförening BCA. Hon har även rest tillsammans med SRF Lund i samarbete kring skolor för blinda och synskadade barn i Etiopen, samt rest och arbetat med Kvinnovingen i Etiopien. 

- Jag skulle gärna göra mer för att underlätta för de människor som lever i politiskt instabila och krigsdrabbade länder. Särskilt med hjälp till de mest utsatta, som vanligen är just människor med funktionsnedsättningar. Som lärare är skolgång och utbildning någonting som jag tror starkt på, men för att det ska fungera krävs att så många delar i individens liv är stabila. Att familjen har en försörjning, att de unga har tillgång till hjälpmedel och böcker, att det går att ta sig fram och tillbaka mellan skolan och hemmet utan hot och våld, att flickor har tillgång till hygienprodukter under menstruationen så att de kan vara i skolan även den veckan... Ett steg i rätt riktning är att minska klyftan mellan människor, och att öka kontakterna mellan Sverige och de som behöver hjälp och stöd av oss som har lite mer, och lever i trygghet.

Det finns många sätt man kan undervisa i svenska på har jag förstått. Berätta vad du hittade på idag med dina elever. 
- Jag har haft en så rolig förmiddag tillsammans med konstkursen, dit jag tog med mig mina SFI-elever. Vi har målat med kinesiska penslar med vatten på asfalt mitt ute på torget. Jättekul sätt att träna alfabetet! Vi målade de latinska bokstäverna och skrev ord, men även arabiska tecken, sedan fick alla måla fritt och flera målade bilder på sina barn och sina familjer. Vi har mycket kontakt med kulturinstitutionerna i staden och bygger upp svenska språket samtidigt som vi gör utåtriktade aktiviteter och försöker låta alla deltagare hitta något som just de kan och är duktiga på, något som de kan dela med sig av till oss. Vi har en äldre dam som haft lite svårt med skolan och framförallt svårt att tala svenska, men hon har istället broderat hela alfabetet på en stor duk till oss och visat oss i grupper hur man broderar. 

Vad tycker du om och försöker få tid att göra när du inte jobbar? 
- Jag rider några gånger i veckan på min fina häst Emir, som jag delar med en väninna. Jag tycker också mycket om att gå ut och äta middag med vänner, samt såklart läsa en god bok hemma i soffan och klappa katterna.  

Hur ska du fira jul i år?
Jag ska fira jul med min familj och vi firar faktiskt hemma hos en hedersmedlem i Syskonbandet, Rut Ekström. Hon har bjudit hem oss till sig på julafton och vi ser fram emot en härlig eftermiddag i gemenskap med god mat och såklart mycket sång och musik. Jag har redan gjort en kak- och godislista inför julhelgerna och har övningsbakat konjakskransar, mjuk pepparkaka, och chokladfudge i förväg så att jag får till rätt snits på dem när det gäller där sista veckan före jul!
Tina Hanson

Föreslå kandidater till styrelsen
Känner du till någon som du tror skulle tillföra vår förening något genom att ställa upp i styrelsevalet? Det kan vara antingen en kristen synskadad eller en stödjande medlem. Kanske känner du till någon med en särskild kompetens som skulle kunna värvas som medlem? Fram till den 15 januari kan du föreslå kandidater till valberedningen som består av:

Anita Örum, sammankallande, tel 073-953 80 01 eller anita.orum@gmail.com
Pontus Nyman, 073-953 80 01 eller pontusn@hotmail.com.
Lena Johansson tel 070-306 38 26 eller Lena.johansson50@comhem.se.
Bernt Mårtensson, ersättare. Tel 021-84 22 05 eller berntomartensson@gmail.com
Anita Örum

Nytt år - Medlemsavgift 2017
Med denna tidning är det ett inbetalningskort medskickat. Det kan du använda både till att beställa en julklapp eller skänka en gåva och att betala din medlemsavgift med. Medlemsavgiften ska vara betald senast den 1:a mars. Då får du som kristen synskadad medlem vara med och rösta fram vår styrelse. Som betalande medlem för du också vår tidning och kraftiga rabatter på våra gemenskapshelger och olika samlingar. Naturligtvis kan du även betala in direkt till vårt Plusgiro 36 449-7 eller Bankgiro 349-9552. Ange vad insättningen avser. Medlemsavgiften är 200 kronor.
Ronny Gilderskär

Det händer 2017 
Du bjuds in att delta i flera intressanta evenemang under året som kommer och du är också alltid välkommen att bjuda in andra! Här följer en lista över det som är på gång och mer information finner du här i tidningen eller kommande tidningar, på syskonbandets hemsida och du är välkommen att höra av dig om du redan nu vill veta mer. Det är också välkommet om du vill engagera dig och vara med i planeringen för någon viss aktivitet.
•	Bönehelg 24-26 februari på Gotlandsgatan i Stockholm
•	En grupp reser till Kongo-Kinshasa 4-15 maj om läget tillåter
•	Gemenskapsdagar och årsmöte 24-28 maj på Tollare folkhögskola i Saltsjö-Boo
•	Kristendomsskola för konfirmander 28 juni – 8 juli på Sjöviks folkhögskola
•	Nordisk konferens 17-20 augusti på Lögums kloster i Danmark
Därutöver bjuds det in till lokala träffar och studiecirkel i Psalmmaraton i Stockholm. Också i Skåne bjuds det in till lokala träffar och kanske det startar upp på fler håll i landet. Bönetelefonen fortsätter varje första onsdag i månaden kl. 20.00-20.30. Alla vi har mailadress till får påminnande utskick om detta samma dag, hör av dig om du vill ta del av numret och koden på annat sätt för att delta i denna stund. 

Kom också ihåg att du som medlem har möjlighet att söka bidrag för deltagande i en av våra aktiviteter om den subventionerade deltagaravgiften eller resan är svår för dig att ha råd med. Ansökan ska ha inkommit senast en månad före aktuell aktivitet. 
Tina Hanson
Bönehelg
Syskonbandet bjuder in till en helg på Syskonbandet med fokus på bön den 24-26 februari. 

Förra årets helg av detta slag var mycket uppskattad och nu bjuds det in till en uppföljning. Anki Folke leder oss också denna gång med bönen som kärna men med fördjupning på vissa sätt att uttrycka bön. Vi kommer bland annat få prova på liturgisk dans och vi delar våra erfarenheter, funderingar och bönämnen.
Vi träffas i Syskonbandets egen föreningslokal på Södermalm i Stockholm. Har du aldrig besökt vårt mysiga kansli så är detta en ypperlig chans. Övernattar gör vi på ett närliggande vandrarhem i tvåbäddsrum med WC och dusch.
Tid: 24-26 februari 2017, start kl. 17.00 på fredagen och avslut kl. 14.00 på söndagen. 
Resa: Från Stockholms central tar du dig med tunnelbana till hållplats Skanstull eller med bil till Syskonbandets adress Gotlandsgatan 46. Syskonbandet erbjuder subvention på den del av din resa som överstiger 500 kr och med maximalt 700 kr. 
Pris: För mat och logi denna helg betalar du som medlem 850 kr, boende i tvåbäddsrum. Lakan & handduk finns att hyra för 65 kr men du kan också ta med egna. Bor du hemma eller ordnar ditt boende på egen hand är priset för helgen 400 kr. 
Anmälan: Du anmäler dig senast den 1 februari till tina@syskonbandet.se eller 08-641 30 95.
Varmt välkommen! 
Tina Hanson
Konfaläger/Kristendomsskola 
Är du i 14-årsåldern eller känner någon som är det, som skulle vilja åka på ”konfaläger” nästa år men som är osäker på hur det praktiska ska lösa sig för dig eller den personen som har en synnedsättning? Kom med på Equmeniakyrkans kristendomsskola på Sjövik genom Syskonbandet!
Det riktar sig till alla som i sommar gått ut 7:an eller 8:an. För den som är lite äldre, redan gått kristendomsskolan eller konfirmation så finns möjligheten att gå fördjupningsåren. Syskonbandet ordnar så att ledsagare finns till hands för dig som är i behov av det så att du ska kunna känna dig trygg med orienteringen på plats och för att kunna delta fullt ut. Vi ser också till att undervisningsmaterial med mera finns tillgängligt på det sätt som fungerar bäst för dig. Du kan förvänta dig två intensiva veckor fyllda av glädje, allvar och undervisning om kristen tro!
Tidpunkt: 26 juni – 8 juli 2017
Plats: Sjöviks folkhögskola utanför Avesta i södra Dalarna
Pris: 3900 kr för hela vistelsen. Tänkt på att möjlighet kan finnas för dig att söka bidrag hos din församling, kommun, hos Syskonbandet m.m. 
Anmälan & frågor: I februari kommer Equmeniakyrkan ut med mer information och anmälningsperioden öppnas upp, men du är välkommen att höra av dig redan nu till Syskonbandet på 08-641 30 95 eller tina@syskonbandet.se.
Psalmmaratonet fortsätter
Studiecirkel i Psalmmaraton i Stockholm fortsätter till våren! 
I höst har det sjungits psalmer för glatta livet upp i Syskonbandets lokaler, med ledning av Monica Söderberg. Vi startade på psalm nummer 1 och har hunnit fram till psalm 71. Första måndagen i februari drar vi igång igen och fortsätter med psalm 72. Alla är välkomna till denna sjungande studiecirkel! Psalmboken finns på plats till alla i punktskrift och i storstil. 

Plats: Syskonbandet
Tid: Måndagar kl. 15.00-16.30 (obs, tiden kan ändras om önskemål om detta inkommer) 
Start: 6 februari 2017 , med avslutningscrescendo 10 april
Antal tillfällen: 10
Kursavgift: 200 kr
Cirkelledare: Monica Söderberg, syskonbandsmedlem musiker och pedagog 
Anmälan & frågor: Monica 070-246 94 19 monica.mimi@bredband.net eller Tina, Syskonbandets kansli 08-641 30 95
Studiecirkeln görs i samarbete med studieförbundet Bilda.
Tina Hanson
Träffar i Stockholm
Syskonbandets grupp i Stockholm fortsätter med sina träffar nästa år den första tisdagen varje månad. Första träffen är den 7:e februari. 

Plats: Restaurang Matborgen, Sandsborgsvägen 52, (SRF-huset).
Tid: 15.45-18.30
Anmälan: Maud Lindberg telefon 0733-54 41 41.

Preliminärt program (mer info kommer senare).
Datumen är 7 februari, 7 mars, 4 april och 2 maj. 

7 mars: Inger Waern är författare som skrivit flera böcker om människors möten med änglar och är en omtyckt föreläsare som berättar om sina och andras upplevelser och hur de förändrat människors liv.
4 april: Elisabeth Sandlund, känd från tidningen Dagen och ofta inbjuden debattör i olika sammanhang 

Önskesånger till ny sångbok
Alla som varit med på evenemang med Syskonbandet de senaste åtta åren vet att vi brukar ha med ett sånghäfte med blandade psalmer och lovsånger som vi sjunger glatt ur. Nu är det dags att göra nya häften och då har du chansen att påverka vilka sånger som kommer med. Vilken är just din favoritpsalm eller lovsång? Hör av dig med förslag på en eller flera sånger så kanske just dina önskesånger kommer med och sjungs i Syskonbandets samlingar framöver! 
Tina Hanson
Andaktsbok 
Det finns många i vår förening som har förmågan att skriva texter, betraktelser, böner och dikter. En önskan har länge funnits att vi ska framställa en andaktsbok eller dylikt och tro på att vi tillsammans skulle göra en mycket fin sådan som kan komma att uppskattas både för våra medlemmar och andra personer som träffar på denna bok. 

Nu vill vi göra verklighet av denna önskan och undrar vilka som är intresserade av att engagera sig i detta projekt. Är det du? Hör då av dig med ditt intresse senast den 20 januari 2017! Ring 08-641 30 95 eller maila tina@syskonbandet.se.

Syskon emellan
Erik Bondesson har skickat in en dikt om mångkultur:

Hyllning till mångkulturen
Vad vore vi utan de utlandsfödda,
deras språk i form av skrift och prat,
deras konst, musik och litteratur
samt bidrag med smaklig dryck och mat?

Vad vore vi utan de utlandsfödda,
deras olika vanor och levnadssätt,
deras åsikter om etik och moral,
till exempel vad som är fel och rätt?

Vad vore vi utan de utlandsfödda,
deras uttryck i kroppsspråk, röst och ord,
deras kunskap om skilda förhållanden
samt insikt om allt mellan himmel och jord?

Vad vore vi utan de utlandsfödda,
deras livsåskådning och religion,
deras blandade sätt att se på livet
samt vetskap om mången situation?

Vad vore vi utan de utlandsfödda
som delar med sig i mångt och mycket?
Ja, vad vore Sverige utan dem?
Jo, oerhört fattigt i mitt tycke.
Erik Bondesson

Osynlig utställning
I år har en unik utställning öppnat nära frihamnen i Stockholm, ”Osynlig utställning”. 2007 var det premiär i Budapest sedan har samma utställning öppnats i Prag och Warszawa. Tanken är att ge seende större förståelse för hur det är att vara synskadad och hur det går att underlätta vardagen för den med en synnedsättning. Som anställd på Syskonbandet och ofta med som ledsagare kändes det som en självklar och rolig utmaning att ta sig an.
Den första delen av utställningen är synlig, där finns det ett antal stationer där man med hjälp av en guide med synnedsättning får lära sig om hur punktskrift fungerar, att skriva med en punktskriftsmaskin och att använda olika hjälpmedel. En nyhet för mig var ”den talande pennan” en apparat som ser ut som en tjock penna som används tillsammans med en speciell sorts etikett. Man fäster en etikett på t.ex. en burk och spelar in med sin egen röst i pennan vad det är för föremål och sedan när man sätter pennan i närheten av etiketten så talar den om vad det är för något. Försedd med ögonmask kan man prova på att gå med vit käpp i en labyrint. Dator med förstoring och talsyntes och andra hjälpmedel finns det också att prova på.
Den andra delen av utställningen, som jag tyckte var det mest spännande, är den helt mörklagda delen. Efter att ha fått instruktioner om hur man ska ta sig fram och vad man ska tänka särskilt på släpps man in ett mörklagt rum. Där väntar en guide på dig som följer med dig runt i de olika rummen där olika överraskningar och företeelser väntar. För dig som blir nyfiken och vill prova på ska jag inte berätta exakt vad som väntar men det är olika miljöer och situationer som att röra sig i trafiken, i skogsmiljö och annat. En tanke som plötsligt slog mig när vi kommit en bit in i utställningen var: Tänk om hon (min guide) plötsligt blir helt tyst, eller ännu värre, går härifrån! Jag skulle inte ha en aning om vilket håll jag skulle gå eller vad som väntade mig. En känsla av utsatthet som jag ledsagare kan utsätta en synskadad person för om jag plötsligt får för mig att ”jag ska bara” och glömmer att säga att jag försvinner en stund. Nu var min guide en mycket trevlig och proffsig person och jag kunde vara trygg i hennes sällskap men det var ändå en nyttig upplevelse. Som avslutning kommer man till en bar där man kan beställa något att dricka och man får prata igenom det man har fått uppleva och kan ställa frågor.
På utställningens hemsida står det: ” På utställningen får besökarna information om omgivningen via hörseln, luktsinnet och genom att röra vid saker. På det här viset får man se att världen kan vara vacker även om man har förlorat synen. Osynlig Utställning vill att den seende och den synskadade världen kommer närmare varandra, och med hjälp av positiva erfarenheter visar hur vi kan hjälpa och förstå de som lever med en synskada. Den blinda eller synskadade guiden ger dig tillsammans med totalt mörklagda inredda rum i olika miljöer samt ljudeffekter och dofter en levande upplevelse.”
Det tycker jag verkligen att jag fick och vill rekommendera detta till alla och särskilt till dig som någon gång är ledsagare.
Ronny Gilderskär
Ny tid för Klarsyn 
Syskonbandets radioprogram Klarsyn som sänds varje tisdag i Sveriges kristna radio har ny sändningstid. Samma dag, samma kanal, men klockan 8.30 med repris klockan 21.00 på FM 88,4 i Stockholm/Södertälje, FM 91,6 i Kristianstad och delar av Skåne. 
Det går att lyssna på alla program i efterhand på syskonbandet.se/klarsynprogram. 
Tina Hanson
Nytt och fräscht i Mellansel
För andra gången på kort tid ordnade Syskonbandet en gemenskapshelg med temat ”Hur är det att vara kristen och synskadad?”. Hösten 2015 var vi i Alvesta i Småland och det blev mycket uppskattat så på begäran anordnades en liknande helg i norr, närmare bestämt på Mellansels folkhögskola ett par mil från Örnsköldsvik.

Huset vi vistades i byggdes 1917 och var då ett tingshus med tingssal och arrester. 1934 gjordes det om till skola och hette då ”Nedre Norrlands kristliga ungdomsskola”. Efter tre års renoveringar och till en kostnad av 60 miljoner fick nu Syskonbandet äran och glädjen att komma dit som första grupp i det helt nyrenoverade huset. Allt ligger praktiskt samlat i samma byggnad: matsal, stort konferensrum (den gamla tingssalen) och de unika individuella rummen med hotellstandard. Överallt luktade det nytt och fräscht! Huvudmän idag är EFS och Svenska kyrkan. Bland det digra kursutbudet på skolan finns det bland annat en kantors- och pastoralteologisk utbildning, musiklinje, musikmakarna, allmän linje och en anpassad körkortsutbildning för de som behöver särskilt stöd med teorin. 

Under lördagen fick vi lyssna till vår egen Marcus ”Mackan” Andersson som bjöd på ett pass med kyrkohistoria där varje deltagare fick representera ett århundrade i historien och olika rekvisita var utlagda på stolarna vi satt på som symboliserade olika personer och företeelser. En av dessa personer var John M Hull som var professor och lärare i teologi i England. Han skrev flera böcker och den mest kända är den självbiografiska ”Touching the Rock” som handlar om hans egna erfarenheter från att ha en synnedsättning till att bli helt blind i början av 1980-talet. (Denna bok och även ”In the beginning there was darkness, a blind persons conversations with the Bible” finns inlästa på engelska på Legimus.) 

”Den egna resan” var en annan programpunkt där vi delades in i mindre grupper och var och en fick möjlighet att berätta om sina erfarenheter och tankar kring att vara kristen och synskadad. Gudstjänst firades hos och med Frälsningsarmén i Örnsköldsvik på söndags förmiddag där Syskonbandet medverkade som kör och även fick berätta om vilka vi är. En av sångerna filmades och finns på vår hemsida och Facebook. 

Det var mycket bra uppslutning (i stort sett alla rum på skolan var bokade av oss) och även denna gång var det positiva omdömen från deltagarna om innehållet och upplägget som ligger nära kärnan i vår förening.
Ronny Gilderskär
Julklappstips – i sista stund
När denna tidning kommer ut är det cirka en vecka kvar till julafton. Här kommer några tips på klappar som samtidigt kommer Syskonbandet tillgodo. Hör av dig till kansliet omgående, senast 20:e december, om du vill beställa något som ska skickas med post!

Gåvogram
Ge ett vackert gåvogram till den som redan har allt den behöver! Du väljer själv ett belopp (minst 100 kr) och om det ska var en gåva till Syskonbandet eller till vår mission i Afrika. Vi skickar gåvogrammet till den adress du önskar. 

Ge Syskonbandet en julklapp
Skänk ett valfritt belopp till Syskonbandets verksamhet eller till vår mission. Använd det medföljande inbetalningskortet eller gör en insättning direkt på plusgiro 36449-7.

Syskonbandets CD ”Se solen igen”
Vår omtyckta skiva fortsätter att sprida glädje! Detta blir en gåva som berör i både text, musik och sitt vackra taktila fodral. Du köper den nu för endast 100 kr där varje krona går direkt till Syskonbandet. Du kan få den inslagen för 20 kr extra och skickad hem till dig eller direkt till den du vill ge bort den till. Porto tillkommer. Beställ direkt på syskonbandet.se eller genom att kontakta Syskonbandets kansli.

Ge bort en prenumeration på vår tidning
Ett års prenumeration på vår tidning i valfritt format (CD, punktskrift, tryckt eller på e-post) för 200 kr.
Ronny Gilderskär

Kluring
I förra numret av tidningen hade Erik Bondesson skickat in en matematisk utmaning. Lösningen är: Norrmännen utgör 25 %, svenskarna 50 %, danskarna 15 % och finländarna 10 %.
Denna gång hade vi inte utlovat något pris utan vi presenterar här de som skickade in rätt svar: Siv Skoglund, Säffle. Berit och Kjell-Åke Kullberg, Gullbrandstorp samt Gerd Berntsson, Hisings Backa.

Erik har kommit in med en ny utmaning med ett jultema. Denna gång utlovar vi ett pris till en vinnare som lottas ut bland de rätt inkomna svaren, senast den 31 januari.

”På Syskonbandets julfest i Gotlandssalen deltar sammanlagt 80 personer. Kostnaden för vuxna är 100 kr och för barn 50 kr. Totalt inkommer 7000 kr. Hur många vuxna resp. barn deltar på festen? Tips: Ett linjärt ekvationssystem är lämpligt för att lösa uppgiften.”
Erik Bondesson

Apptips
Calle Sjöqvist vill tipsa om en lättanvänd app: ”Bibeln talar”. Nya Testamentet är inläst utifrån Svenska Folkbibelns översättning. Man kan även lyssna på en stationär dator. Mycket lätt att använda. 

Kyrkguiden är Svenska kyrkans app. Med den i telefonen ser du vilken kyrka som är närmast dig där du befinner dig just nu. Du kan se vilka aktiviteter som är på gång och kontaktuppgifter. Kyrkoårets texter, frågor och svar om kristen tro samt bönewebben där du kan läsa och lämna böner är andra funktioner som finns i appen.
Ronny Gilderskär

Våra söndagsbarn
Någon har bett mig berätta om våra söndagsbarn från Tomtebodaskolan och jag ska försöka skriva ner vad jag minns från den tiden.
Hugo, min dåvarande man och jag bodde i Täby. Vi hade gift oss 1960 och hoppades som så många andra par att få barn, men vi fick inga. Det kändes ganska tomt. Vi försökte ta fosterbarn eller få adoptera, men på den tiden fick inga blinda adoptera barn.
Så fick vi höra att ett par blinda makar hade söndagsbarn från Tomtebodaskolan.
Jag tror vi då var inne på 1970-talet. Eftersom jag hade gått några klasser som krigsbarn från Finland på Tomteboda och hade god kontakt med husmor där, så ringde jag en dag till henne och föreslog att vi var intresserade av att öppna vårt hem för ett par elever på helgerna. Hon kom ihåg mig och redan nästa helg kom en taxi med två flickor. Dom kom på fredagskvällen och stannade hos oss till söndagseftermiddag. Det var riktigt spännande. Dom fick bo i ett litet rum innanför köket.
Nu fick jag laga mer mat och jag minns att den gick åt. Dom verkade godkänna den. Jag sa från början att nu fick dom känna sig hemma och jag hoppas dom gjorde det. Jag nämner inga namn, men kanske någon av dom läser detta och känner igen sig.
Jag hjälpte på den tiden till i min församlings söndagsskola med att spela till sångerna. Flickorna fick följa med mig om dom ville, men ville dom stanna hemma med Hugo så gick också det.
Dom följde med. Ibland ordnade jag det så att dom kunde sångerna vi sjöng och dom sjöng med. Jag tyckte det var riktigt roligt att ha dom hos oss. Visst var dom lite blyga, eller kanske ibland lite reserverade, men jag lät dom vara. Dom fick använda vår Perkinmaskin och jag lovar att det skrevs. Min lilla elorgel fick dom också spela på. Det kändes så roligt att ha barn i huset.
Ofta kom det samma flickor flera helger och ibland blev det några andra. Mest flickor. Det var skönt att dom hade varandra.
För det mesta var det flickor som redan på skolan var goda kompisar, men det hände också att det kom två flickor, som hade helt olika intressen. Jag kan kalla dom Anna och Eva. Dom var nästan i samma ålder, men så olika. Dom hade ganska bra syn båda två. Anna var liten och pigg och ville göra så mycket medan Eva helst ville bara sitta på sängkanten och gunga. Men hon var duktig att diska och hjälpa till i köket. Det var vinter då och vi hade fått mycket snö. Det kom ganska snart upp att Anna gärna ville ut i kälkbacken och åka tefat. Det ville inte Eva, men flickorna måste ju komma ut och få röra på sig. Jag fick låna ett tefat av en grannfamilj och vi gick till pulkabacken där Anna tog tefatet och det bar iväg utför backen. Hon påminde så mycket om Lilla My i boken om Mumintrollet så jag började kalla henne Lilla My. Eva ville absolut inte åka tefat så efter en stund så gick vi ut på promenad alla fyra. Något annat veckoslut hade vi två tjejer, som verkade trivas väldigt bra ihop. Jag minns en söndag. Vi hade varit i söndagsskolan. Jag satte igång med att laga middagsmaten. Flickorna satt i sitt rum och pratade och skrattade medan någon av dom skrev på punktskriftsmaskinen. Dom kom in i köket och sa: Nu tänker vi gå ut. Ja, men tror ni att ni hittar, frågade jag. Jodå, dom hittar. Vad skulle jag göra? Dom var ju hemma här och jag ville att dom skulle ha det bra. Dom fick gå: men kom hem till middagen, sa jag och gav dom ett klockslag. Dom hade också ganska bra synrester så det var bara att lita på dom. Jag hörde att dom talade in på en bandspelare: Nu kommer vi in i köket och här går vi in i hallen. Och så öppnade dom ytterdörren och gav sig iväg. Nu var det bara att hoppas att det gick bra. Jodå, dom kom hem till middagen och var väldigt glada och pigga, men vad dom hade varit med om, fick jag inte veta och inte frågade jag heller. Så kom deras taxi och hämtade dom.
Sedan träffade jag en grannfru i mitten på veckan. Hej, sa hon. Du har haft ett par synskadade flickor hemma hos dig i helgen, förstår jag. Javisst, sa jag. Hon lät väldigt full i skratt när hon berättade att dom här tjejerna hade ringt på hennes dörr någon port längre bort. Dom hade bandspelare och gjorde ett reportage hos henne. Dom spelade in på en liten bandspelare. Det tycker jag var modigt av dom. Vi tyckte grannfrun och jag att det var rätt kul. Jag undrar än idag om någon av dom här två tjejerna har blivit journalist. Det skulle faktiskt vara roligt att höra. Hoppas att det har gått bra för dom. Så var det killen på cirka 11 år, som var hos oss flera veckoslut. Han hade också ganska bra syn. Han gillade att åka hiss. Det fanns ju ingen hiss på Tomteboda för honom. Vi bodde på fyra trappor, så nu fick han åka hiss, men det var inte tillräckligt för honom. Vi tänkte Hugo och jag: Näsbydal kanske är något för honom. Där finns en grupp med åtta hus och 15 våningar, så vi gick dit med honom. Det var kanske en halv kilometer dit så det var ju inte långt att gå. Vi tog där hus efter hus och tänkte att nu hade han väl ändå fått nog, men inte. På söndagen medan jag lagade middagen så var han plötsligt försvunnen. Vi ropade på honom, men inget svar. Då gick vi ut i trappan och lyssnade. Jajamen. Där åkte han i den ena hissen och verkade vara väldigt lycklig, för vi hörde hur han skrattade: hihihi hörde vi bara och han hoppade av glädje under sin färd med hissen. Vi fick ju trycka den till vår våning, för vi vågade inte låta honom åka där upp och ner, men vi fick under veckosluten framöver gå ner till hans hissparadis i Näsbydal.
Nu har det ju gått många år och ibland undrar jag: Hur har det gått för dom här ungdomarna?
Under dom här åren var vi med i Missionen för blinda. Det var en grupp i Filadelfiakyrkan. Vi var en fin sammansvetsad grupp. Vi gjorde ibland någon bussresa någonstans. En lördag åkte vi till Uppsala och hälsade på i ett hem för blinda kvinnor. Det finns inte kvar. Vännerna är borta och hemmet är stängt. Vi hade ett par Tomtebodatjejer med oss. Hemmet låg vid Åsgränd 1, där Pelle Svanslös hade bott. Detta var spännande för flickorna. Vi promenerade runt där och knackade på någon liten lucka och fantiserade att Pelle och Måns och dom andra katterna bodde där och hörde oss.
Ja, mycket roligt hade vi med dom här barnen. Jag är glad att ha fått rå om dom. Hugo finns inte mer, men jag vet att han gillade detta.
Hälsningar till er alla 
Rut Ekström

En operfekt jul
Så här års är vi många som försöker ordna inför julen så att den blir så god och mysig som vi längtar efter. I oss lever och lockar bilder av den perfekta julen: gemenskap med nära och kära, ett putsat och pyntat hem, god mat och tillfällen att visa omtanke om varandra.
Jag slås av att julevangeliet i Bibeln berättar om en väldigt annorlunda jul. Ett ungt par som är på resa långt hemifrån. Hon är med barn, de är inte gifta och mannen vid hennes sida är inte pappan. De har ingenstans att bo och är beroende av andras hjälp. För den som hört julberättelsen många gånger verkar det normalt och invant, men egentligen är det inte alls som det ”borde” vara.
Julens glädjebudskap handlar om Gud som inte är rädd för det bristfälliga. Som inte räds att gästa oss människor i våra liv, så som de verkligen är. Gud som avstår från siden och sammet och låter sig läggas på halm i en mat-ho för djur (Luk 2:7).
Vad händer i oss när våra julfiranden inte lever upp till våra inre idealbilder? Besvikelsen ger en jordmån för konflikter och anklagelser. Kan det vara så att idealbilderna vi bär på ibland ställer till det för oss, hindrar oss att se vad vi verkligen har?
För Maria och Josef var julnatten säkert inte så som de hade önskat. Men herdarna stannade upp i vördnad inför det förunderliga barnet som Maria hade bäddat ner i stalldjurens mat-ho. Kanske smög sig ett varmt leende över någons läppar när de såg hur underlig hela situationen var, där hade Gud valt att vara. Gud har humor. Mitt ibland alla välputsade fasader rymmer julen en möjlighet att stanna upp inför vad vi faktiskt har i våra liv, att se att gudabarnet faktiskt ligger i vardagens krubba.
Längtan vi känner efter den perfekta julen kanske inte är menad att kunna mättas här på jorden? Kanske vår jullängtan egentligen bottnar i en större längtan som Gud har lagt ner i oss? Efter glädjen, gemenskapen och friden vid festen i Guds rike. Efter Honom som en gång skapade oss. Fastän vi har glömt hur Hans ansikte ser ut.
Vi kan börja möta Honom redan här. Det gör inget om vårt julfirande inte är perfekt. Vi får bli närvarande i julen just som den är, med öppna sinnen, som barn. När vi vågar vara närvarande i ett liv som inte är som det borde, så kan vi i våra liv upptäcka en krubba där Gud kommer oss till mötes. Så låt oss våga fira en operfekt jul!
Johanna Larsdal, präst i Billdals kyrka, Askims församling.